SECOND HAND-AFFÄREN
- Är det till mig? - Det står Bucket på kuvertet.
Bouquet. Det stavas B-u-c-k-e-t, men uttalas Bouquet.
- Betoningen på andra stavelsen. - Det är rätt adress i alla fall.
- Vad är det nu? - Jag gillar inte att ta i brev.
- Inte innan jag vet avsändaren. - Spelar det nån roll?
Självklart! Nån främling kan ha slickat igen kuvertet!
För att inte tala om frimärket! Vissa kanske vill sätta hälsan på spel-
- men jag är lite reserverad inför främlingars tungor.
- Var det allt? Inget från min son? - Nej.
Men han skriver ju jämt, och ringer.
- Sheridan är väldigt omtänksam. - Han kanske försöker med telepati!
Om postens humor är så dålig, har ni ingen rätt att höja portot.
Jag ska borsta kavajen.
- Ibland funderar jag på en fluga. - Du skulle inte passa i det.
- För dig. - Jag har väl aldrig fluga.
Du borde ha det. Du är bara biträdande avdelningschef.
- Med fluga kunde du bli chef. - Jag tror inte det funkar så.
Du är naiv. Sånt här är viktigt.
- Du syns bättre i en fluga. - Speciellt en som snurrar och lyser.
Var inte fånig. Gör det för min och Sheridans skull.
Sheridan förtjänar en stressad chef med fluga som pappa.
- Var är portföljen? - Jag har inget att bära.
Det spelar väl ingen roll! Man ska se ut som om man har nåt att bära.
Såna personer blir alltid befordrade.
- Richard? - Vad är det nu?
Har du inte glömt nåt?
Vi ses i kväll.
- God morgon, Liz. - God morgon, Richard.
God morgon, Elizabeth.
God morgon, Hyacinth.
- Kan du se honom i fluga? - Inte bakifrån.
Han funderar på att skaffa en. Han vill se mer aggressivt chefsaktig ut.
- Tror du han skulle passa? - Fråga inte mig.
- Jag hatar att fatta beslut. - Som min granne slipper du ju sånt.
- Var klar klockan 09.30. - För vad?
Vi ska jobba i välgörenhetsaffären idag.
Det hade jag glömt bort.
Ta det långa benet före. Det här är en viktig dag.
Vi ska jobba ihop med mrs Nugent från fullmäktige.
Onslow!
Det är en kvinna i pappas sovrum.
Väck honom då!
Han är vaken. Han tog dit henne.
Hon var inte där i går kväll. Han måste ha smugit ut i natt.
- Vad ska jag göra? - Jag bara rådfrågar dig.
Jag trodde man hade makar till sånt.
En vacker dag har du väl lagt över allt ansvar på mig.
Hon säger att hon är hans fästmö.
Det var väl bra. Stäng dörren när du går.
Hyacinth blir galen.
Har du inte kört fram bilen än?
Det är ju bara...
Det ringer! Det är troligen Sheridan. Han är så omtänksam.
Han bryr sig verkligen om sin mamma. - Jag kommer, Sheridan!
Jag kör fram bilen.
Sheridan! Jaså, är det du, Daisy?
Jag trodde det var Sheridan. Han ringer jämt.
Pappa? Har pappa flyttat in vad i sitt rum?
Stanna där. Jag kommer.
Det var min syster Daisy. Pappa har fått lite problem.
- Det var tråkigt. - Jag lovade att vi skulle åka förbi.
Självklart. Har han blivit smittad av nåt?
Tyvärr så verkar det så.
Jag tror aldrig jag sett Daisy hus. Har jag det?
Nej, det tror jag inte.
- Är det ett fint hus? - Jag föredrar min syster Violets hus.
Du minns väl Violet som gifte sig med bookmakern?
De har ett stort hus med bastu och hästplats.
- Har jag pratat om Violet? - Ofta.
- Du skulle gilla Violets hus. - Jag kanske gillar Daisys.
Det är möjligt att du kanske gör det.
- Vad är det för sorts hus? - Det är...som de här.
Det är väldigt mycket som de här. Det är faktiskt ett av de här.
Här är det.
- Stanna där och rör dig inte. - Okej.
Du får inte komma in. Pappa kan ha fått nåt anskrämligt.
- Hälsa till Daisy. - Va? Det ska jag. Tack.
Det ska jag.
- Jag hörde ingen bil. Hur kom du hit? - Min granne Elizabeth körde mig.
- Hämta in henne! - Nej, nej. Hon hälsar.
- Jag såg ingen bil. - Hon är runt hörnet och väntar.
God morgon. Är du här för bröllopet?
Varför får man alltid se så mycket av Onslow?
- Är han aldrig fullt påklädd? - Han vill ha armarna fria.
Undrar varför. Han gör ju inget med dem.
- Undrar vart de ska på smekmånad. - Det var inte roligt.
Så illa var det väl inte.
Ska du titta på TV när pappa utsatts för en komplott?
- Vem är denna skamlösa kvinna? - Jag vet inte var han hittade henne.
Stackars pappa. När han skulle njuta av sina sista levnadsår.
Jag tror nog han njuter. Hon är där uppe i hans sovrum.
- Släppte du in henne i sovrummet? - Hon bara sitter där i en stol.
- Han sover som en stock. - Bra tv-program.
- Hon måste ut. - Hon vägrar.
- Har du pratat allvar med henne? - Ja.
Jag använde till och med det ultimata hotet - Onslow!
"Varför går du inte hem", sa jag. "Dra åt pipan", sa hon.
Hon måste ut innan det här påverkar pappas pensionärsstatus!
- Vad gör de? - Inget.
Hon bara sitter där blickstilla. Ett tag trodde jag hon var Onslow.
Det är såna kommentarer som tar kål på ett äktenskap.
- Börja inte bråka. - Vad gör pappa? - Han sover.
Där har vi det! Hon tvingade sig på honom när han fortfarande sov.
Jag är hans äldsta dotter. Jag har konsulterats i denna fråga.
Det har bestämts att du inte får stanna.
Han erbjöd mig äktenskap.
- Pappa har inte varit riktigt kry. - Jag har vittnen.
- Pappa är lite ologisk ibland. - Han erbjöd mig äktenskap.
- Utnyttja inte en sjuk, gammal man. - Han utnyttjade ju mig!
- Hur? - När?
- Bry er inte om det. - Jag har vittnen.
Du har nog missförstått honom.
Nej, jag förstod honom. Han erbjöd mig äktenskap.
- Har du inte nåt hem att gå till? - Jo då!
Det är här.
- Då behöver vi en större tekanna. - Inte alls.
- Damen ska ut. - Jag kan inte bara lämna honom.
Det ger fel intryck nu när vi ska gifta oss.
Han har nog glömt bort dig när han vaknar, och vill leka med sina tåg.
Tåg! Jag älskar tåg! Jag ska få leka med tåg!
Kommer inte din familj att sakna dig?
- Jag har bara en son. - En son? Jag har också en son.
Du kan inte överge honom. De behöver oss.
Han är 45 år gammal!
En besvärlig ålder.
Jag måste gå. Elizabeth och mrs Nugent från fullmäktige väntar.
- Vi ska jobba i välgörenhetsaffären. - Vad gör vi med damen då?
Jag har sonens adress. Jag ser till att han hämtar henne.
Nu måste jag gå.
- Hon är en riktig organisatör. - En riktig...
"Kan en kvinna vara för bra i sängen?"
- Förlåt att du fick vänta. - Var allt bra?
Hur mådde pappa?
Förvånansvärt avslappnad.
Sväng vänster här. Jag måste hälsa på nån.
- Här? - Det är den här adressen.
På den här gatan?
Det ingår i mitt jobb för välgörenheten.
- Är det nån du känner? - Nej, inte alls.
Mr Duxbury?
Sa du Duxbury? Honom känner jag inte till.
- Gör du? - Inte här i trakten.
Du borde inte fråga oss. Vi är bara här med lite pappersskräp.
- För återvinning. - Jag fick adressen av hans mor.
- Mamma? Hon ska gifta sig. - Nej, inte alls.
- Jo, hon ringde i morse... - Då är du alltså sonen.
Du vet hur det är. Man glömmer bort sig...
- Vad kan vi hjälpa dig med? - Hämta hem henne.
Hämta hem henne? Jag har ju nyss blivit av med henne!
Hon finns på den här adressen.
Hon ska vara därifrån inom en timme.
Man kan inte gå emellan två älskande.
- Hon utnyttjar en senil man. - Det är precis vad hon behöver.
De passar jättebra ihop.
Inom en timme!
Mrs Nugent, förlåt att vi är sena!
Vi hade lite problem i familjen. Min granne Elizabeth Warden.
Du minns henne väl? Hon är ofta på mina middagar med tända ljus.
- Jag har inte tid att kallprata. - Nej, självklart inte.
Mrs Nugent är berömd för sitt engagemang för välgörenheten.
- Trevligt. - Man måste skänka folk lite glädje.
Men inte för mycket. Då tar de saker för givet.
De får aldrig nog, och börjar bete sig på ett vidrigt sätt.
Med ett överdrivet flärdfullt beteende.
Mrs Nugent från fullmäktige är känd för sin kamp mot flärdfullt beteende.
- Verkligen? - Jag tål det inte.
Det finns viktigare saker än att göra sig till för det motsatta könet.
Könet? Ja, jag håller med fullständigt.
Jag har alltid varnat min Sheridan för lättsinniga kvinnor.
Ursäkta mig, jag ska kolla skyltfönstret.
- Vad gör du, Hyacinth? - Fortsätt att gå, Rose.
Du får absolut inte böja dig framåt. Jag förbjuder dig.
Jag har tagit med lite kläder till butiken.
- Så snällt av dig! - Låt mig lämna in dem!
- Jag kan väl göra det. - Okej då. Jag struntar i det.
Jag struntar i allt.
Livet är bra trist utan mr Blenkinsop.
- Jag trodde han hette Hepplewhite. - Nämn inte det svinet!
- Han var så ytlig. - Du skulle ju ta livet av dig!
Det var innan jag visste hur ytlig han var. Innan jag träffade den rätte.
Du skulle ta livet av dig för mr Hepplewhites skull.
Du ville begravas i mammas bröllopsklänning.
Den hade ändå inte passat. Jag hade sett hemsk ut.
- Och nu är det mr Blenkinsop? - Ja.
Jag varnar dig, och du får inte klänningen!
Jag har inte bett om den. Ta det lugnt, jag ska inte göra nåt dumt.
- Jag har lagt av med karlar. - Om du ändå menade allvar.
Det gör jag! De krossar bara hjärtan och skapar problem.
Jag vet. Jag kan inte få Richard att vika ihop sin pyjamas.
De är inte värda det. Jag har bestämt mig.
- Jag ska leva ensam. - Ett klokt beslut.
- Men då behöver du en längre kjol. - Jag har lagt av med karlar!
Jag bryr mig inte längre. Därför finns alla mina bästa kläder i påsen!
Det var snällt av dig. Jag lämnar in den åt dig.
Det finns säkert nån stackare som uppskattar kläderna. Gå hem nu.
Berätta att jag ska rädda pappa på nåt vis.
Rose, kom hit.
Det finns för mycket intresse för det motsatta könet.
Jag har aldrig känt mig överväldigad av det.
En liten gåva från nån som vill väl.
Våra förfäder levde hela sina liv utan nåt intresse för det motsatta könet.
- De kanske inte talade om det. - De levde enkla liv.
Det är hemligheten. Utan krusiduller och prål!
Finance and General Purposes. Hyacinth?
Du låter upprörd. Måste rädda din far från vad?
Äktenskap? Vid hans ålder, i det tillståndet?
Stör inte det hans medicinering?
Jag kan inte bara släppa allt och gå.
Okej då! Jag kan släppa allt och gå.
Jag kommer på lunchen. Innan lunch hinner han väl inte gifta sig.
- Hon vill stanna. - Tekannan är för liten!
- Ni borde tänka om. - Ta med henne!
- Inte nu när hon hittat lyckan. - Ja, visst är det rörande.
- Vi vill inte ha henne. - De är kära.
- Han sover än. - Jag har vittnen.
Man kan inte gå emellan ett älskande par.
- Det här är otroligt. - Hon vill stanna.
- De kan väl skriva till varann. - Hon har vittnen.
- Varför drog du in mig i det här? - Jag vill att du är bestämd, Richard.
- Du är mer bestämd än mig. - Det heter väl: "mer bestämd än jag".
- Han är gammal! - Vad händer?
De anklagar pappa för att vara förlovad.
- Hon har vittnen. - Kommer inte på fråga.
- Vi tar hit en advokat. - Vem är du?
- Hon är min svägerska. - Otur.
- Mamma vet sin rätt. - Är det din mor?
- Ja, med krossat hjärta. - Jag ser likheten.
Ni har samma kraftfulla profil.
Nu går vi in, så grannarna slipper höra på.
Att drabbas av detta efter mina praktfulla middagar med levande ljus!
- Jag orkar inte mer. - Ska jag sätta på lite te?
Inte i det köket.
- Vad är det? - Mrs Nugent från fullmäktige.
- Hoppas hon inte såg mig. - Bäst att jag öppnar.
Nej, det får inte komma ut att du ens satt din fot i detta område.
Vad gör du?
Vad är det ni vill?
Jag är invandrare i detta landet.
Jag vill lämna igen dessa skamlösa, genomskinliga, hemska underkläder-
- som felaktigt lämnades in! Jag vet att jag är på rätt adress-
- för det låg ett skattekrav i påsen!
Hämta Rose. Det är hennes underkläder.
Var vänlig och tryck in dem genom brevlådan.
De flesta går in genom nyckelhålet!
Det är mrs Nugent. Hon lämnar igen era under...saker.
Toppen! Jag trodde inte jag skulle behöva dem efter mr Blenkinsop.
- Jag måste gå. - Se till att bli av med henne!
Vänta här.
Om hon undrar, så har jag aldrig varit här.
Dessutom är jag av utländsk härkomst!
Richard!
- Är det alltid ett dårhus här? - Vad menar du?
- Ni hade visst nåt till mig? - Dylika plagg uppskattar vi inte!
Den här är också din!
Hon har rätt. Välgörenhet börjar hemma.
Och det här blir nästan som ditt hem om din mor stannar hos min far.
Mamma! Kommer du nån gång?
Jag befaller dig att komma nu!
Undrar om pappa kommer att sakna henne.
- Han har nog redan glömt henne. - Jag hoppas det.
Jag vill inte han ska tycka att vi förstört nåt.
Du är så blödig.
- Måste de kramas på gatan? - Det är deras gata.
Han borde åtminstone ha en skjorta på.
- Vi måste åka. - Alla underkläder till ingen nytta.
Ska jag ringa mr Blenkinsop?
Jag måste tillbaka till kontoret.
Och jag till välgörenhetsaffären. Vi har väldigt billiga skjortor.
Då kan ni kanske skjutsa mig.